Autorius: Махно Šaltinis: http://ldiena.lt... 2024-06-14 21:55:00, skaitė 1292, komentavo 1
Kad ir ką apie jį šiandien bekalbėtų, jo asmenybė istorijoje yra raktas, leidžiantis suprasti visas dvidešimtojo amžiaus viltis ir tragedijas, ir mažas kabantis tiltelis per bedugnę į dabartinį šimtmetį.
Ernestas Če Gevara įėjo į mūsų atmintį ir apsigyveno joje amžiams ne bėgdamas per džiungles su kulkosvaidžiu ar skelbdamas uždegančias kalbas aukštose tribūnose. Savo asmeniniu kasdieniu pavyzdžiu jis iškėlė aukščiausią etikos ir nuoseklumo standartą, kuriame nėra prieštaravimų tarp jausmų, žodžių ir veiksmų, kur jis visada buvo griežtesnis ir reiklesnis sau, kaip vadovui, nei savo pavaldiniams.
Svarbiausias Če bruožas yra jo absoliutus įsitikinimas galimybe ir būtinybe sukurti „naują žmogų“, žmogų, kurio svajonės, interesai ir vertybės visiškai skiriasi nuo tų, kurias mums skiepija kapitalistinė visuomenė. Jis puikiai suprato, kad be „naujo žmogaus“ projekto bet kokios kalbos apie geresnę ateitį yra beprasmės, todėl savo gyvenimą pavertė jo kūrimo eksperimentu. Če vadovavosi José Martí posakiu, kad „geriausias būdas tai pasakyti – tai daryti“.
Šio laikmečio tragedija ta, kad vietoj „naujo žmogaus“, sistema šiandien labai greitai ir sėkmingai transformuoja naujas „seno žmogaus“ kartas į masinį lumpeną ir arogantišką neišmanėlį, kuriam bus beprasmiška ką nors racionaliai aiškinti ir kurių svajonės bus valdomos išmaniojo telefono mygtuku. „Rimta pasaulio žiniasklaida“ jam šiandien pasakos (ir jau pasakoja) iš skirtingų to paties dalyko pusių apie tai, koks Če buvo „kruvinas budelis“.
Viena bjauriausių sistemos manipuliacijų, pasinaudojant mūsų masiniu neišmanymu, yra jos dabartinis didžiausių priešininkų – Gandhi, Martino Liuterio Kingo, Mandelos ir dabar Če – „pasisavinimas“... Praeis kažkiek laiko ir bus pasakojama apie Fidelį, kaip jis „mėgo demokratiją“ ir „nesutiko su TSRS“.
Štai kodėl šiandien matome kai kuriuos „okrainos gynėjus“ su svastikomis, dėvinčius Gevaros avatarkas, kurių viršininkai nedekomunizavo. Pagalvojau apie beždžionę ir akinius, bet nenoriu į šią niekšingą istoriją įtraukti mielų nekaltų gyvūnų.
Če labai aiškiai – geriau nei bet kuris tarybinis ir ypač potarybinis lyderis – suprato JAV imperializmo ir jankių sąjungininkų vaidmenį pasaulyje ir buvo įsitikinęs bei nuoseklus jų priešas. Neabejoju, kurioje pusėje jis šiandien būtų, o jo vaidmuo tikrai nebūtų pasyvus.
Šiandieniniai pseudokairieji, jo šviesiu įvaizdžiu ir vardu pateisinantys dar vieną imperializmo nusikaltimą (šį kartą labiau patyrę, labiau grobuoniški, labiau besidangstantys aukštosiomis technologijomis ir labiau saugomi spaudos), šiandien yra jo naujosios žmogžudystės bendrininkai.
Šiandien, praėjus 96 metams po Če gimimo, geriausias būdas jį pasveikinti yra ne toliau cituoti gerai žinomas frazes ir šūkius, o sekti jo karštomis pėdomis šiuo keliu į Naująjį Žmogų, kuris mūsų tikrai laukia už vieno ir staigaus istorijos posūkio.